25.000 Ro RETAiL DVDsubrip PAL © 14.07.2019
CASA DE ALĂTURI
Nu-mi vine să cred că te muți la Washington.
Abia ne-am împrietenit. Eu nu-mi fac prieteni așa ușor.
- Știu. - Știu că știi.
Ia-o altfel. Nu pierzi o colegă de cameră, câștigi un soț.
Asta înseamnă că beneficiem de aceleași avantaje ? Nick !
Îmi pare rău, doamnelor, am și eu o viață.
Haide, Nick... E petrecerea neoficială a burlacelor, pentru Lori.
Nu vrei să ne trimiți acasă cu mâna goală, nu ?
- Vin aici de multă vreme. - Nu vreau, firește.
Nimic nu e mai atrăgător
decât un bărbat sensibil la nevoile unei femei.
Poftim, doamnelor. Pentru o viață fericită și nevoile femeilor !
Să fie binecuvântat !
Cred că e timpul să-l lăsăm pe Nick să se ducă acasă.
Am puțină treabă la toaletă.
Adu mașina și ne vedem afară.
E în regulă, vin în trei minute și jumătate.
Ba nu, cinci.
Mulțumesc pentru băutură, Nick.
Lori, în față e încuiat. Trebuie să ieși prin spate.
- Bine. Fii cuminte ! - Nu. Nick...
Dacă scoți vreun sunet, te omor. Uită-te la mine !
Te priveam în bar. Și tu mă priveai.
Și acum mă privești, nu ?
Îți place ?
Vreau să te sărut. Aș face-o, dar vreau să mă săruți și tu.
O să iau mâna.
Dacă scoți vreun sunet, îți tai beregata și-ți rup gâtul.
E în regulă, a fost doar un vis.
Era același ?
E în regulă.
- Lucrurile noastre sunt aici. - Bine.
- Asta trebuie dusă sus, Allen. - Ai grijă, te rog !
Liniștiți-vă, doamnă ! Suntem profesioniști.
- Dar e veche. - Tot ce mutăm noi e vechi.
Nu e răspunderea noastră. Scrie în articolul 17 din contract.
Prima noastră cină în noua casă. Sper că nu ești dezamăgit.
Glumești ? E perfect !
O să încerc să fac ordine mâine, cât ești la serviciu.
Nu te obosi prea repede. O să stăm aici mult timp.
Sper. Iubesc casa asta.
Și te iubesc și pe tine.
- Te iubesc ! - Da ?
Da.
- Bună ! - Wolf, vino încoace ! Treci acolo !
Te simți bine ? Nu te-a mușcat, nu ?
- Nu, doar m-a speriat. - Îmi pare rău.
Halal mod de a întâmpina un nou vecin. Ești nouă, nu ?
- Da, Lori Peterson. - Helen Schmidt.
- Bine ai venit ! De unde ești ? - Din Chicago.
Chicago ! De ce ai venit aici ?
Soțul meu s-a transferat cu serviciul.
Aș vrea să pot călători și eu. Și tu lucrezi aici ?
Fac ilustrații pentru cărți de copii,
dar Tom, soțul meu, m-a convins să scot una pe cont propriu.
Acum încerc să scriu o carte pentru copii.
Grozav ! Pun pariu că micuții voștri se bucură.
- Încă n-avem copii. - N-am vrut să...
- Mereu mă port așa. Îmi cer scuze. - Nu-i nimic.
Noi avem doi, pe Rocky și pe Dillon. E fată.
Ce drăguț !
Mămico, pot să-l plimb pe Wolf ? El e Rocky.
Nu. Trebuie să mai crești, ca să faci asta.
Intră în casă ! Vin și eu imediat.
Helen !
E Carl, soțul meu. Trebuie să plec. Mi-a părut bine.
Dacă te pot ajuta cu ceva, strigă. Mi-a părut bine.
Scumpo, am primit un e-mail.
Trebuie să mă duc pentru două săptămâni la Los Angeles.
- Ce ? - E o urgență.
- Cică e ultima oară. - Sigur... Când ?
Luni. O să vii cu mine. O să ne distrăm.
Nu pot să vin. Vine Monica, ai uitat ?
Da. Nu poate veni altă dată ?
Nu, e ceva legat de serviciu. Știai că am planificat asta.
Da, știu. N-am ce face. Trebuie să plec.
Aș vrea să poți veni cu mine. Nu vreau să te las singură.
E clar că nu poți scăpa.
Iisuse ! Mă descurc eu.
Vine Monica și o să aibă ea grijă de mine.
- Sigur ? - Da.
- I-am cunoscut pe vecini azi. - Da ? Cum sunt ?
Foarte drăguți. Ea mi-a plăcut. Pe el nu l-am cunoscut oficial.
O să te descurci cât o să fiu plecat ?
Nu știu.
Capul pe spate. Întindeți.
Trageți de braț. Întindeți.
Bună dimineața ! Nu te deranjez, nu ?
Nu, făceam niște exerciții. Cine a zis "frumusețea înseamnă suferință" ?
Nu știu. Dar eu am spus mereu că frumusețea e chestie de noroc.
- Suferința apare când o pierzi. - Intră ! Vrei ceva de băut ?
Sigur. Îmi plac culorile alea.
E un haos, dar începe să arate cum trebuie.
- Arată grozav ! - Mulțumesc.
- Ce vrei ? - Ce bei și tu.
Tot vreau să mă apuc de gimnastică. Carl zice că mă îngraș.
Dar nu-mi găsesc timp.
Sunt sigură că doi copii îți dau destulă bătaie de cap.
Așa e, dar nu caut scuze. Cum ți se pare cartierul ?
Foarte frumos. Sper că și ceilalți vecini sunt la fel de prietenoși.
Dacă găsești vreunul, sigur o să fie.
Așa e.
Am venit să vă invit pe tine și pe soțul tău la cină, diseară.
- Diseară ? - Carl a insistat.
I-am spus ce-ai pățit cu Wolf. A spus să nu accept un refuz.
O să vorbesc cu Tom când se întoarce și...
Trebuie să veniți ! Adică ne-ar face plăcere.
Moare de nerăbdare să vă cunoască și îi place să aibă oaspeți.
Atunci, nu pot spune nu.
Grozav ! Mulțumesc. La șase e bine ?
Lui Carl îi place să mănânce la șase.
- Da, e perfect. - Bine.
Hai, scumpo ! Să nu întârziem.
Fără discuții politice sau religioase. Vreau să facem o impresie bună.
Mulțumesc.
- Intrați ! Tu trebuie să fii Tom. - Îmi pare bine !
- Lori mi-a spus multe despre tine. - Da ? Ce mai faceți ?
Cred că suntem îmbrăcați prea sport.
Termină cu prostiile ! Arătați foarte bine.
Nu, tu arăți bine.
Am luat rochia asta de la Sears. Mă duc să duc copilul la culcare.
Cina e aproape gata. Vreți să beți ceva ?
- Am făcut martini. - Dă-mi voie să te ajut !
- Ia loc, Tom ! - Mulțumesc.
- Salut ! Cum te cheamă ? - Rocky.
- Bună, Rocky ! Cu ce te joci ? - Cu nimic.
- Părinții tăi știu că e la tine ? - Da.
- Ce ți-am spus în legătură cu ăsta ? - Să nu mă joc cu el.
Uită-te la mine ! Să nu te mai prind pe lângă pistol. Clar ?
- Da, domnule. - Spală-te pe mâini !
Cum să-i înveți să nu se joace cu armele,
când la televizor par jucării ?
Nu știu...
- Carl Schmidt. - Tom Peterson.
Hai la masă !
Am pus o servitoare să aranjeze un picnic pe plajă.
Ea nu știa nimic.
Nu știa ce făcusem, iar eu am invitat-o la plimbare, pe plajă.
N-o interesa deloc, a trebuit s-o forțez să vină.
Eram foarte obosită. Toată ziua făcusem windsurfing.
Am convins-o să vină, ne plimbam pe plajă și dăm peste o pătură.
Mă așez liniștit, îmi pun un pahar de vin, gust niște brânză...
Ea a înnebunit, crezând că e picnicul altcuiva.
Eu îi spun serios că e o tradiție pe insulă
ca, atunci când întâlnești un picnic pe plajă, să mănânci ceva,
altfel îi jignești pe localnici.
- Doamne ! - M-a crezut.
În cele din urmă, am mărturisit, altfel nu s-ar fi așezat.
A fost o seară grozavă. Am stat toată noaptea,
ne-am uitat la stele, am vorbit despre visurile noastre,
ne-am planificat viața.
- Ce romantic ! - Așa a fost.
Helen, ai fost vreodată în Hawaii ?
Nu, n-am fost nicăieri. Carl a fost, cât era în armată.
- Da ? Ai fost soldat, Carl ? - Pușcaș marin.
- Cum v-ați cunoscut ? - Carl era cu unitatea în oraș.
Eu eram chelneriță în apropierea bazei. Promiteți că n-o să râdeți !
A intrat îmbrăcat în uniformă și nu-mi puteam lua ochii de pe el.
- Cafeaua e gata ? - Da. Vreți cafea ?
- Nu, mulțumesc. - Rocky !
Rocky ! Treci la culcare !
- Copiii... - Da.
Stai să te ajut !
Tom, vreau să-ți arăt ceva.
- Sunt originale ? - Da, le strâng de ani de zile.
Mulțumesc.
Sunt decorațiile tale ?
O parte. O parte sunt ale tatălui meu.
- Super ! Ce e asta ? - O macetă a Viet Cong-ului.
- Ai fost în Vietnam ? - Da.
Cred că a fost greu. Cum ai făcut rost de asta ?
Nu vrei să știi.
Asta am luat-o de la o expoziție. E de fabricație germană. O armă bună.
Pune mâna pe ea !
N-am mai ținut niciodată o armă adevărată în mână.
Serios ?
- Trebuie să mergem la poligon. - Ar fi excelent. Mulțumesc.
- Cina a fost genială. - N-a fost mare lucru.
Aș vrea să pot găti și eu așa. Carl e un tip norocos.
- De când sunteți căsătoriți ? - De aproape 10 ani.
Noi doar de doi. Cred că se fac multe compromisuri în 10 ani de căsnicie.
- Doar așa merge. - Probabil că ai dreptate.
Uneori nu contează pentru ce faci un compromis, ci de ce.
Mulțumim pentru cină, a fost foarte bună.
- Delicioasă ! - Mulțumim că ați venit așa repede.
- Data viitoare, veniți voi la noi. - Bine.
Mulțumim.
Duminică, dacă nu aveți treabă, dau o petrecere la barul meu.
- Ai un bar ? - Unul mic, în oraș.
- Nu știu... Luni plec cu afaceri. - Stai doar o oră.
- Veniți ! O să fie distractiv. - Bine.
- Grozav !
- Mulțumim. - Noapte bună !
Se pare că ți-ai găsit un prieten bun.
- E un tip grozav, nu crezi ? - Da...
Nu și-a scos din cap treaba cu pușcașii marini.
Asta nu e așa rău. O să fii în siguranță cât voi fi plecat.
Nu știu... Pare mai dur decât prietenii tăi din Chicago.
Și noi, obsedați de computere, putem fi duri, dacă vrem.
Sigur...
- Alo ? Monica, bună ! - Cum e în noua casă ?
E foarte frumos aici. Abia aștept să vii, să vezi.
- Vii, nu ? - Glumești ? Sigur că da.
Și acum chiar o să-l fur pe Tom.
Îmi pare rău să te dezamăgesc,
dar Tom pleacă în L.A. pentru două săptămâni, așa că...
Ce bine ! Poți să pui vreo doi băieți de acolo să ne facă cinste ?
Monica, sunt femeie măritată.
Glumeam ! Oricum, nu pot să stau decât o noapte.
Asta nu te-a oprit până acum.
Aș putea să-i povestesc câte ceva lui Tom despre trecutul tău.
N-am nimic de ascuns, știi bine.
Bine, glumesc. Te sun săptămâna viitoare, să-ți spun când vin.
- Te iubesc ! - Și eu.
Sandra, nu plătesc pentru asta. Parcă aș avea 80 de ani.
- Aici ! - Bună !
Speram să nu ne lăsați baltă.
- Aveam nevoie de o ieșire în oraș. - Da ?
N-am mai fost într-un bar de când ne-am căsătorit.
Bine ați venit !
Carl nu face economie, când e vorba de ziua națională.
- Ați ajuns ! - Bună !
- Ce mai faci ? - Ce beți ?
- Eu vreau bere. - O Cola.
- Nu vrei decât o Cola ? - Da, conduc.
Cindy, o bere și o Cola !
Vreau și eu o Cola. Jucați biliard ?
- Da. - Vă interesează o partidă ?
- Da. - Duceți-vă ! Vin eu cu băutura.
Mulțumesc.
- Sunt vecinii voștri ? - Du-le băutura !
Acum știu de ce Carl nu joacă cu mine.
Ce lovitură ! Ați jucat bine, fetelor.
- Încă nu s-a terminat. - Victoria înseamnă poziție.
Nu contează dacă reușești o lovitură,
ci dacă te-ai așezat bine pentru următoarea.
Trebuie ca alba să fie unde vrei.
- Ce păcat, scumpule ! - N-am vrut să râd.
Dar ai uitat să menționezi importanța presiunii.
De asta îmi place să bag bilele câte una.
Cindy, patru pahare de whisky pentru ei.
Știi că trebuie să lovești mai întâi bila 8, altfel ai pierdut ?
- Da. - E o lovitură grea.
Pe 20 de dolari că nu reușești.
Doamne !
- 20 de dolari, vă rog ! - Plătește !
- Mi-a făcut plăcere, mulțumesc. - Ce ?
- Care-i problema ? - Tu ești problema mea.
Ce zici de asta ? Uite problema !
- Du-te acolo, dragule ! - Ce să fac ?
Ce-i cu tine ?
Te simți bine ?
Eu mă duc la toaletă.
Băutură gratis pentru toată lumea ! E în regulă, oameni buni.
Jigodia o căuta.
E ultima oară când mai faci o tâmpenie aici.
Știi ce-o să se întâmple data viitoare ?
Mă duc să văd ce face Helen.
Carl a organizat petrecerea imediat.
Bea tot ! Ajunge.
Acum să vedem un bărbat.
O să mă interesez ! O să fii pe aici joi ?
- Sună-mă la bar. - Bine.
Ajutați-l !
Să-ți spun ceva. Când Carl se uită la voi, în colț...
- Te distrezi ? - Da.
I-ai cunoscut pe toți ?
Nu, sunt mai timidă. N-am văzut-o pe Helen.
A dus copiii la mama ei.
Trebuie să fie plăcut să ai familia atât de aproape.
- Ai tăi unde sunt ? - La Chicago.
- Mama și tata ? - Doar mama.
- Ai frați sau surori ? - Nu. Sunt doar eu.
Doar tu ? Ești singură la părinți ?
- Carl, am nevoie de un bandaj. - Ce-ai pățit ?
- S-a spart o sticlă de bere. - Mă ocup eu de ea.
Foarte bine ! Ești asistentă ?
Nu, dar am făcut cursuri de asistentă la facultate.
Ai făcut facultatea ? Cred că ești deșteaptă.
Pari deșteaptă. Uite ! Acum pot să sperii lumea.
- Cum l-ai cunoscut pe Carl ? - Eram la San Francisco.
Eram distrusă. N-aveam casă, trăiam în stradă.
Carl era în oraș cu afaceri și m-a adus aici.
M-a aranjat, mi-a găsit de lucru... Mi-a salvat viața.
- Serios ? - Dar nu vorbește despre asta.
I-a ajutat pe mai toți oamenii care sunt în bar
și n-a cerut nimic la schimb. Suntem familia lui.
- Cred că știi multe despre el. - Știu totul.
Știu ce-i place și ce nu,
știu lucruri pe care nici Helen nu le știe.
Cum ar fi ?
Știu că, după ce se enervează rău, îi place să...
De ce te interesează Carl ? Nu ești căsătorită ?
- Ba da. Și nu mă interesează. - Da... Nici pe mine.
Tom, vreau să-ți prezint pe cineva. El e Matt.
Tipul m-a salvat din mai multe nenorociri decât îți poți închipui.
- Trebuie să fie un prieten bun. - Spune-i că mă ocup de cauțiuni.
Ești orb ? Citește ce scrie pe tricou !
E dezgustător !
Da, iubito ! Așa mai zic și eu.
Haide, scumpo !
Haide, Tom !
Ai grijă ! Nu-l lăsa să te muște !
- Trebuie să mergem. - Lori, îmi arăta...
- Vreau să merg acasă. - Petrecerea abia a început.
Termină !
Ai băut prea mult. Du-te acasă !
- Carl... - Du-te acasă !
Mulțumesc.
- Josie, du-o acasă ! - Nu vreau să plec.
Du-te acasă !
A fost umilitor ! Nu-mi vine să cred că m-ai putut face de râs.
Stăteam acolo și ea s-a urcat pe mine. Ce puteam să fac ?
Nu știu... Poate să spui: "Sunt căsătorit, dă-te de pe mine !"
Știa că sunt căsătorit. Toată lumea se distra.
Doar nu m-am culcat cu ea.
Ai dreptate, Tom. Nu te culci nici cu mine.
Știu că nu se pune problema de milă.
Crede-mă, plătesc pentru toate prostiile pe care le-am făcut aseară.
Dar există vreo șansă să-mi dai micul dejun ?
Micul dejun.
- Cum te simți în dimineața asta ? - Grozav !
- Ai grijă când amesteci băuturile ! - M-am făcut de râs aseară.
Te distrai și tu, atâta tot.
Carl, poți să ai tu grijă de Lori, cât sunt plecat ?
- E... - Nu-ți face griji ! Drum bun !
- Rocky, ce faci ? - Rocky... Bună, Lori !
- Ce-ai mai făcut ? - Nimic.
- Nu mă minți ! - Voia să se joace.
Mă bucur că ne-am întâlnit.
Îmi cer scuze pentru felul în care a degenerat petrecerea lui Carl.
Nu, ne-am simțit bine. Deși nu te-am văzut pe tine.
M-a durut stomacul și am plecat cu copiii la mama.
Nu voiam să stric cheful altora. Trebuia să-mi iau la revedere.
- Am fost nepoliticoasă. - Nu, te înțeleg.
Tom a plecat pentru două săptămâni și m-am gândit că putem sta de vorbă.
Să fie ca o seară a fetelor. Să mai scapi și tu de copii.
Da, mi-ar plăcea. Mai vorbim săptămâna asta.
- Sigur. - Trebuie să plec. Vorbim mai târziu.
Pa !
- Tata zice că ești o bucată bună. - Hai, Rocky !
- Bună ! Pot să intru ? - Da, te rog.
- Ce frumos ai aranjat casa ! - Mulțumesc.
- Arată grozav ! - Mulțumesc.
- Vrei o cafea ? - Nu. Trebuie să mă duc la bar.
Voiam să-ți spun că, dacă ai nevoie de ceva cât e Tom plecat,
poți să mă suni.
O să mă descurc.
Vineri seară e petrecerea de 4 Iulie.
O să vină o parte dintre cei pe care i-ai cunoscut la bar.
- Mă mai gândesc. - Sper să poți veni.
- Dacă ai nevoie de ceva, sună-mă ! - Bine.
- Pa ! - Mulțumesc.
Helen, treci aici !
Rocky, treci aici ! Grăbește-te !
Pune-ți centura. Știi să faci asta.
Îmi pare rău.
Mă enervează Tom când îmi face asta. Încotro ?
Duc copiii la mama.
Nu e diseară petrecerea de 4 Iulie ? N-o să fii acolo ?
Nu știam că vii.
Dillon suferă de aceleași dureri de stomac.
O duc la mama și sper să mă pot întoarce.
Îmi cer scuze, dar trebuie să plec.
Te înțeleg. Eu încă aștept seara fetelor.
Ar fi grozav... Mulțumesc.
Pune-ți centura, scumpo !
La mulți ani ! Dăm petrecere, Carl a zis să vii și tu.
- Nu, mulțumesc. - Nu acceptă un refuz.
E singurul meu răspuns, îmi pare rău.
Ce e acolo, Wolf ? Un voyeurist ?
911.
- E un hoț. Old Mill Road, 11620. - Vine cineva acum.
Sunt sigură că au intrat și în casa aceea.
Serios ? Inspirați adânc și relaxați-vă !
O să mă duc să văd ce se petrece.
El e ! L-ați prins !
- Îmi pare rău. - E în regulă.
Ce s-a întâmplat ?
Am vorbit cu Carl și e de acord cu dv.
Da ?
Se pare că și el a văzut pe cineva prin curte.
Prietenul lui, Deacon, a aruncat o privire, dar nu mai era nimeni.
Chestii din astea se întâmplă des pe aici, mai ales de 4 Iulie.
Sunt sigur că, oricine o fi fost, a dispărut de mult,
dar nu vă faceți griji.
Carl spune că soțul dv. e plecat din oraș două săptămâni. Așa e ?
- Da. - Știu cum e.
Vreți să mai stau prin zonă,
până vă liniștiți ?
- Nu, e în regulă. - Sunteți sigură ?
Asta e slujba mea. Sunt aici să vă stau la dispoziție.
- Nu, o să încerc să dorm. - Da, e cel mai bine.
Aș vrea să închid și eu ochii. Nu vă faceți griji !
O să fiu cu ochii în patru. Vorbim mai târziu.
Somn ușor !
Vreau doar să mă săruți.
Dacă scoți vreun sunet, îți tai beregata și-ți rup gâtul.
Dacă scoți vreun sunet, te omor !
Deschide ochii !
Uită-te la mine !
Lori, deschide !
Ce s-a întâmplat cu tine ?
- Pot să dau un telefon ? - Sigur.
- Să chem poliția ? - Nu.
Stai jos ! Poftim.
Stai să aduc ceva, să-ți îngrijesc tăieturile.
Nu mai suport.
Nu. Mi-e teamă !
Mi-e teamă de ce mi-ar putea face.
Nu înțelegeți, e tot mai rău. Mi-e frică.
Vreau un loc unde să nu ne găsească.
Bine.
Cu ce pot să te ajut ?
El e ! Nu răspunde.
N-a fost întotdeauna așa.
Dar fac lucruri care-l supără și e frustrat...
Nu e vina ta, Helen.
Am fost la mama și ea a spus să încerc să mă împac cu el.
De când avem copiii,
fac lucruri pentru care el n-are răbdare.
Nu vrea să mă rănească.
Helen !
Ieși de acolo, iubito !
Îmi pare rău.
Îmi pare rău. Haide, copiii au nevoie de tine. Și eu, la fel.
Ieși de acolo !
Nu, rămâi aici, în seara asta.
Trebuie. Îl iubesc.
Mă găsești aici.
"Familia iepurașului era încântată de noua lor casă."
"O familie de spiriduși erau vecinii lor."
"Așa că au fugit,"
"până când răul spiriduș-tată nu le mai putea face nimic."
Sper că nu te superi. Am făcut cafea.
Îmi cer scuze pentru aseară.
Helen m-a părăsit de dimineață.
Nu știu când se întoarce sau dacă se mai întoarce.
Dar asta o știi deja. Nu despre asta ați vorbit aseară ?
- Am vorbit despre multe. - Ți-a spus că am lovit-o.
Nu era nevoie să-mi spună.
După ce s-a născut bebelușul, Helen a avut o cădere nervoasă.
Au luat-o cu cămașa de forță, se zbătea și țipa.
A încercat să mă omoare cu cuțitul de bucătărie.
Fiecare poveste are două variante, Lori.
Să presupunem că a intrat în casă așa cum spuneți dv.
V-a luat ceva ? Ați fost amenințată sau rănită în vreun fel ?
- Soția lui a fost. - Atunci, e problema ei.
Trebuie să depună plângere.
V-am spus că am auzit un foc de armă. Poate că a ucis-o.
- Ați văzut vreo crimă ? - Asta nu înseamnă că n-a făcut-o.
Nu, înseamnă și că n-avem motive să credem că a făcut-o.
Nu pot aresta un om pentru că s-a certat cu soția sa.
Vreau să vorbiți cu ea, să mă asigur că e teafără.
Asta e tot ce vă cer.
Promit că după aceea o să-mi văd de treaba mea. Faceți cum vreți.
Bine, dacă așa o să vă simțiți mai bine. O să discut cu ea.
Mulțumesc mult.
După aceea, vreau să vă țineți de cuvânt.
Cum merge ?
De ce vrei încuietoare ? Ai vreo maimuță ?
Nu, o să construim o terasă aici.
Cred că ajunge.
- Cât de rezistentă e ? - E cea mai bună de pe piață.
Sigur, un lanț e atât de puternic pe cât e cea mai slabă verigă.
Ce înseamnă asta ?
Că, dacă n-o să intre pe ușă, o să intre pe geam.
Apropo, avem o reducere la încuietorile pentru geamuri.
Gata. Nici Houdini n-ar putea să intre, fără cheie.
Mulțumesc, mă simt mult mai în siguranță.
Dar nu înțeleg la ce vă trebuie încuietori în cartierul ăsta.
Toți vecinii se cunosc între ei.
Carl, ce mai faci ?
N-o lăsa fără nici un ban ! Vineri seară jucăm poker.
Da, o să vin.
Cum plătiți ?
Vă simțiți bine, dnă Peterson ?
911.
- Cineva încearcă să intre în casă. - Nu vă speriați și încuiați ușile.
- Trimiteți pe cineva repede ! - La ce adresă ?
Old Mill Road, 11620. Mulțumesc.
- Lori ! - Tom ? Iisuse !
- M-ai speriat de moarte. - N-am vrut. Cheile mele nu mergeau.
- Ce cauți aici ? - Se vede că ți-a fost dor de mine.
În weekend sunt liber. M-am gândit să iau avionul și să stau cu soția mea,
în casa cea nouă.
Am fost sunați în legătură cu un spărgător. E totul în regulă ?
Trezește-te ! Ce e ?
Ce s-a întâmplat, iubito ?
- Credeam că ești... - Cine credeai că sunt ?
- Credeam că ești Carl. - Carl ? De ce ai crede asta ?
Tom, intră !
Vrei o bere ?
- Trebuie să stăm de vorbă. - Ce s-a întâmplat ?
Am înțeles că ai intrat neinvitat în casa mea.
Cum adică ?
Ai intrat în dormitor, în timp ce soția mea dormea.
- Asta a spus Lori ? - Da.
Vernon, el e Tom, soțul lui Lori.
Un om norocos ! Cum se simte ?
Știu că nu s-a simțit prea bine cât ai fost plecat.
A fost o neînțelegere, Lori e un pic amețită.
Crede că am intrat în casa lor neinvitat, dar nu e deloc așa.
- Nu e obișnuită să fie singură. - Înțeleg.
Am mai văzut treburi de genul ăsta. Anxietatea te tulbură de tot.
O casă nouă, sunete ciudate noaptea...
Imediat, orice umbră pare un criminal.
Mai ții minte "Psycho" ?
După ce l-am văzut, n-am mai făcut duș luni de zile.
O să vorbească Helen cu ea. Și ea se simte la fel, când sunt plecat.
Îmi cer scuze, Carl. Nu e vina ta.
Trebuia să mă aștept la așa ceva. Am crezut că o să fie bine,
dar era prea devreme ca s-o las singură.
Cum adică ?
Lori a fost violată...
- Da ? - Înainte să ne căsătorim.
Era în parcare... Sărbătorea cu o prietenă și...
- Îmi pare rău să aud asta, Tom. - E oribil. Iisuse !
Îi e greu.
- Vreau să iei ăsta. - Lori nu s-ar atinge de el.
O să vă simțiți mai în siguranță dacă-l veți avea în casă. Ia-l !
- Ia-l, prietene ! - Ia-l.
Ce s-a întâmplat ?
- Ce e asta ? - E de la Carl. Un CD-player.
- Nu te cred. - Ce vrei să fac ?
M-am dus și i-am spus ce mi-ai zis tu.
- Și ? - A spus că tu l-ai invitat.
- Minte ! A intrat când dormeam ! - Șeriful Crank nu e de acord.
Ce înseamnă asta ? Era acolo ?
Ai fost stresată, în ultimul timp.
- Eu eram plecat, e o casă nouă... - Și focul de armă ?
Săpatul ? Ce-a fost cu astea ? Nici n-ai întrebat, nu ?
Nu pot să intru în casa lui și să-l acuz de crimă.
Dar poți să vii să mă acuzi pe mine că mint !
- N-am spus că minți. - Nici nu era nevoie.
Sper să-ți placă noul tău CD-player.
Vreau să vii cu mine, mâine. Nu te las singură în casă.
Monica vine luni.
- Știu ce părere ai despre arme... - De unde e ?
Nu contează. Dar cred că o să dormim mai bine cu ea în casă.
Tom, știi ce cred despre arme și nu pot să cred că ai adus-o în casă !
- E pentru protecția ta, Lori. - E pentru ucis ! N-are alt scop.
Nu-ți cer să împuști pe nimeni. E pentru intimidare.
Tata a fost ucis de propria armă. O folosea ca intimidare.
Știu asta, dar încearcă să înțelegi...
Cine ești ? Aduci o armă în casă, apoi minți în legătură cu ea.
- Ce te-a mai pus să faci ? - Nu e vorba de Carl.
Pe naiba ! Partea înfricoșătoare e că nu-ți dai seama de asta !
Nu, vreau să iei arma de aici, înainte să pleci.
Mai vorbim când mă întorc.
- Sunt pregătit. - Drum bun !
Lori, e ridicol ! Nu putem...
Ne vedem vineri. Salutări Monicăi.
- Bună, Pâinici ! - Nu-mi face asta ! Ce faci ?
Își scoate limba din urechea mea,
arăta ca un fotbalist sau ca un tăietor de lemne suedez,
și-mi spune: "Hai s-o facem aici !"
Spune-mi că n-ai făcut-o !
Voiam s-o fac, dar s-a aprins semnalul cu "puneți-vă centurile".
I-am luat-o în mână și el mi-a mulțumit emoționat.
A fost foarte drăguț.
Lori, ce e ? Te simți bine ?
Nu știu, înnebunesc. Vecinul meu își bate soția.
- L-ai văzut lovind-o ? - De mai multe ori.
Și știu când o face, pentru că dă muzica mai tare.
Doamne !
Monica, a venit aici vinerea trecută. Cred că o bătuse de moarte.
Încerca să fugă, dar el a convins-o să rămână.
Nu știu dacă îmi pierd eu mințile,
dar cred că am auzit o împușcătură în acea noapte
și de atunci n-am mai văzut-o.
- Crezi că a ucis-o ? - Nu știu.
Cred că a omorât-o și a îngropat-o în grădină.
- Ai anunțat poliția ? - N-am rezolvat nimic.
E prieten bun cu șeriful.
Mai trebuie să apară Angela Lansbury.
- El e ? Are față de criminal. - E cel de la volan.
Cel de la volan ? E drăguț. Eu mă refeream la celălalt.
E prietenul lui, Deacon.
Sunt sigură că are și el neveste îngropate pe undeva.
Pâinici, de ce nu-l chemăm pe șerif, să pornească o anchetă ?
Ți-am spus că sunt prieteni buni. Poate că e implicat și el.
N-ai învățat nimic de la mine, nu ?
Cel mai bun prieten al omului e câinele. O să-ți demonstrez !
- Unde e telefonul ? - La bucătărie.
Bună ziua ! Mulțumesc că ați venit atât de repede.
Mă bucur că ați sunat. Cu ce vă pot ajuta ?
- Dle șerif, intrați ! - Ea e Monica, cea care a sunat.
- Ce mai faci ? - Bine.
Știe că-mi plac polițiștii. Șerifii sunt tot un fel de polițiști, nu ?
Suntem pe aceeași baricadă. De cele mai multe ori.
Îmi plac uniformele. Doamne !
Pune mâna ! E ca o stâncă. Cred că tragi de fiare zilnic.
Încerc să mă mențin în formă.
Nu cred că se ia cineva de tine. Vreun ticălos, vreau să zic.
- Ce face cafeaua, Pâinici ? - Cred că e gata.
De ce îi spui așa ?
Vernon, nu-mi spune că n-ai văzut ce fund are !
A primit porecla asta cu mult timp înainte să-l cunoască pe Tom.
Da ? Ție cum ți se spune ?
- Bine. - Ați spus simplă, nu ?
- Da, mulțumesc. - Cu plăcere.
Știți, poate...
Poate ar trebui să discutăm despre motivul venirii mele.
Voiam să știu dacă ați vorbit cu Helen.
Eu ? Nu, încă nu.
- De ce nu mergem acum ? - E acasă ?
Cred că e în grădina din spate, nu, Lori ?
Da ?
N-a mai văzut-o nimeni, de când a împușcat-o soțul ei.
Stai puțin ! Nimeni n-a văzut-o împușcată, nu ?
Nu, dar eu l-am văzut săpând în grădină, în mijlocul nopții.
Nu e cel mai bun moment ca să te ocupi de grădinărit, nu ?
Pun pariu că și tu ai făcut lucruri ciudate la ore ciudate, nu ?
M-ai prins !
De ce e nevoie ca să te duci să vezi ce se petrece ?
- Să văd ce se petrece ? - Eu zic să rămână între noi.
Bine.
Vreți să fac ceva ? Să văd un cadavru !
- Ce înseamnă asta ? - Că trebuie să găsim un cadavru.
- Monica, nu te las să faci asta. - Glumești ? Nu mă poți opri.
- Dacă o să fim prinse ? - N-o să fim.
Dacă soția lui a murit înseamnă că e singur.
Cu bărbații singuri mă descurc.
E o chestie gravă, n-ai cum să înțelegi.
Calmează-te ! Dacă ești atentă, nu poate face nimic.
Bine. Promite-mi că o să sapi până găsești ceva, apoi pleci imediat.
Bine, mamă.
Sapă repede !
- Ce naiba faci ? - Îți plantez copacii.
E o glumă. Ni s-a părut amuzantă.
Să vii să-ți găsești copacii plantați,
fără să știi cine sau de ce a făcut-o.
Ne prosteam și noi. Tu trebuie să fii Carl, nu ?
Dă-i drumul ! A fost ideea mea.
Carl, lasă arma !
Cărați-vă de aici !
Doamne ! Credeam că o să mă omoare.
- Trebuie să beau ceva. - Îmi pare rău, Monica.
E nebun, Pâinici ! Nebun de legat !
- Eu chem poliția. - Am încercat asta.
- Și noi i-am încălcat proprietatea. - Ce să fac ?
Vii cu mine dimineață.
Poți sta cu mine, în Seattle, până se întoarce Tom.
Ai un desfăcător de sticle ?
Monica, trebuie să te trezești ! Scularea, fetițo !
Bună, sunt Monica ! Lasă un mesaj.
Sunt Pâinici. Nu pot să cred că ai plecat fără să-mi spui !
Sună-mă când primești mesajul.
- Rezervări de zbor. - Aș vrea să fac o rezervare.
- Să mă uit... - Mulțumesc.
Helen ?
Lacul Samamesh. În 1992, am văzut șase curcubee.
Tu și prietena ta aveați dreptate. A îngropat ceva în spate.
- Știam eu ! - Câinele.
- Ce ? - Pe Wolf. L-a îngropat acolo.
- De unde știi ? - Ne-a spus el.
- Minte. Și Helen ? - E la mama ei.
Ai fost acolo ? Ai văzut-o ?
Lori, Carl Schmidt mi-e prieten vechi, ca și Helen.
Nu există legi care să împiedice o căsnicie să eșueze.
Poate că ar trebui să te duci acasă,
să tragi perdelele și să-ți vezi de treburile tale.
E destul de greu,
când vecinul și-a ucis soția și prietenii lui nu remarcă asta.
- Apropo, a dispărut și Monica. - Ce ?
- Ce sunt astea ? - Cheile lui Helen.
Probabil că n-are nevoie de ele, acolo unde e ea.
Rahat !
Care-i problema, Vernon ?
Am trecut pe aici... Nu-mi place să deschid subiectul,
știu că e o nebunie, dar o știi pe femeia aia, Peterson ?
Crede că ai împușcat-o pe Helen și că ai îngropat-o în grădină.
Nu e vorba de vreo figură, de o neînțelegere.
Tipa e obsedată, e convinsă că ți-ai ucis soția.
Nu cred că-ți permiți așa ceva.
- De unde ai astea ? - Mi le-a dat Lori Peterson.
Sunt cheile lui Helen. Nu e la mama ei, a verificat ajutorul meu.
Copiii erau acolo, dar nu și Helen.
Trebuie să vorbim serios.
Să-mi iau haina !
Carl !
Și-a îngropat câinele în grădină.
Las-o baltă !
Nu puteai să-ți vezi de treburile tale ?
Trebuia să vii aici.
Vrei să vezi ? Uită-te bine !
Simți ?
Tot corpul e plin de frică. De asta a murit prietena ta.
De asta ai fost violată. De asta trebuie să mori.
911.
Vă rog, ajutați-mă ! Cineva încearcă să mă omoare.
Liniștiți-vă, nu v-am înțeles. Care e...
sync © 16.07.2019